Dette har skjedd:
MENNESKENE SKAPTE CYLONENE
DE GJORDE OPPRØR
DE UTVIKLET SEG
DE SER UT
OG FØLES
SOM MENNESKER
ENKELTE ER PROGRAMMERT TIL Å TRO AT DE ER MENNESKER
DET FINS MANGE KOPIER
OG DE HAR EN PLAN
Zak klarte ikke flyprøven, men jeg fikk ham godkjent.
- Jeg får inn et signal. - Da ervi ikke alene her!
Jeg har kreft. Hvis det oppdages, kan det være demoraliserende.
Det må bli mellom oss.
- Zak var broren min. - Han betydde mye for meg også.
Samme gamle Lee. Du er deg selv lik.
- Hjelm! - Du er så uforberedt.
- Ti stille! - Du er tidenes verste flyving-sjef!
Løytnant Dwight "Flat-top" Sanders ankommer hangar 12 B.
Bakkepersonell til 12 B. Jeg gjentar: 12 B.
- Flott innsats, løytnant! - Det var den tusende!
En-null-null-null!
- Rødmaling på vei. - Pensel?
- Du er helt håpløs!
Hva er dette? Hvorfor har ikke noen sagt noe?
Nå servi ut som idioter. Finn en vogn!
En vogn!
En, null, null...
Er dere ikke ferdige ennå?
Det derfår dere rydde opp.
- Slutt! - Kom igjen nå.
Denne er perfekt. Hjelp meg.
Her, ta imot.
Dere to, kom hit. Kjørvogna bort til pilotene.
Vet du hva de gjorde på kommandantens tusende?
- Har jeg fortalt om det? - Ja, ja...
Han skulle lande på Atlantia og hadde kranglet med en landingsoffiser.
- Nå skulle han gi ham inn. - Dette er blitt overdrevet.
Han står på bremsen-
- og på radioen høres et høyt og langvarig...
- Jeg var ung. - Det var jo kjempegøy.
Landingsoffiseren klikket. Faren din brydde seg ikke.
Ved sin tusende landing får man gjøre hva man vil.
Personlig...
Hør etter! Brann i hangaren. Redningsmannskap til stedet.
Kom igjen!
Materialtrøtthet. Gammelt utstyr.
Utslitte remmer ryker og dronen havner på dekket.
Tretten piloter dør og syv blir såret.
Hadde det vært en rakett og ikke en måldrone, -
- ville den ha sprengt hull i skipet.
Første dødsfall i hangaren.
Ulykker, men ingen dødsfall.
Minnegudstjeneste...
Minnegudstjenesten begynner kl 11.00 på fremre hangardekk.
Midtdekket er stengt i påvente av utredning.
Paradeuniform.
Jeg skulle ønske jeg hadde ord som kunne trøste.
Fins det trøst etter noe slikt? Jeg vet ikke.
Giv akt!
Hvil.
- Får jeg? - Ja, sir.
Er du løytnant Thrace?
Se på meg.
Det har vært en tung dag.
Det har vært mange slike i det siste.
Det kommer garantert til å bli flere.
Men ikke mist selvtilliten og selvfølelsen deres.
Hold hodet hevet, for mennesker ser på dere.
Dere er flåtens beskyttere.
De må kunne stole på dere.
Selv i slike tider.
Er du løytnant Thrace?
- Kommandant Adama, Zaks far. - Jeg vet det, sir.
Jeg tenkte å besøke deg i morgen før begravelsen.
Du trenger ikke forklare.
Nok en gang står vi foran vår tunge plikt:
Å føre kroppene til våre kjære tilbake til universet, -
- hvorfra Kobols guder brakte dem til oss.
Livets byrde varer kun en kort stund.
For løytnant Zak Adama, -
- William og Caroline Adamas sønn, Lees bror, -
- ble livet for kort. Men vi lar oss trøste av-
- at han villig ga sitt liv i menneskehetens tjeneste.
Vi ærer dem for det.
Følgelig bør vi angre våre synder-
- og med hjelp fra Kobols guder gjøre vårt liv verdig den gaven.
Vi overlater hans kropp til jorden som vi alle kommer fra.
Stå sterke i vissheten om at vi en dag skal gjenforenes-
- i en bedre verden.
Slik taler vi alle.
For pilotervi har kjent.
Jeg må lære opp nye piloter.
Nå kom det, ja. Det var det jeg regnet med.
- Er jeg rett person? - Vet du om noen som er bedre?
Nei, nei... Men vi er nesten 50000.
- Fins det ikke en eneste flyinstruktør? - Jo, to. Begge er sivilister.
Noen må lære dem kampflyging.
Jeg vet ikke om jeg kan det. Jeg er ikke særlig tålmodig.
Gjør noe med det, da. Dette gjelder Zak.
Detvar ikke din feil.
Du var ikke innblandet. Det var en ulykke.
- Lee, Zak strøk på flyprøven. - Hva?
Han burde ha strøket, men jeg fikk ham godkjent.
Han var slurvete og det falt ham ikke naturlig.
Men jeg godkjente ham, siden han og jeg...
Fordi jeg hadde følelser for ham. Jeg kunne ikke svikte ham.
Zak fikk godkjent flyprøven.
Han var klarfor cockpiten.
Det som skjedde, kunne ha skjedd en hvilken som helst pilot.
- Ja. - Du gjorde jobben din.
Det er det eneste jeg ber om.
Jeg trenger piloter. Jeg vil at du skal lære dem opp.
Det kan jeg gjøre.
Hvis du er like flink med dem som du var med min sønn, -
- så får vi en skikkelig skvadron.
Jeg vedder ti cubit på at hun tar ham.
Jeg er med.
Takk fortilliten. Ti er satset.
Gaeta, hvordan går det for deg og doktoren med cylon-detektoren?
Hvilken cylon-detektor?
Cyloner ser visstnok ut som mennesker-
- og dere jobber med å røyke dem ut, ikke sant?
Si meg en ting...
Du ble godkjent. Det var på håret, men likevel.
Jeg vil ikke få særbehandling. Ikke av pappa-
- og i hvert fall ikke av deg.
Hvis det prosjektet fantes, ville det vært hemmeligstemplet.
- Noe lukter forferdelig. Er det deg? - Ja, det er meg.
Din tur.
Zak, jeg er flyinstruktør.
Jeg lar deg ikke fly hvis jeg ikke tror du klarer det.
Er alt i orden?
Du...
Vil du ta en pause?
- Jeg stikker. - Men Starbuck?
- Hun kan ikke gjøre slik. - Jo da, det kan hun.
DET CYLON-OKKUPERTE CAPRICA
KARL C. AGATHON, "HELO" 14. DAG PÅ CAPRICA
Her er det.
En restaurant.
Vi er like ved signalet.
Hvordan kan et kodesignal komme herfra?
Vi får undersøke.
Ingenting. Fungerer den?
Jeg har sjekket tre ganger.
Vi er like ved den.
Like ved hva da?
- Helo... - Det er ikke mulig!
Mat, medisinsk utstyr...
Vent litt. Hvor er signalet?
Et katastrofesignal. Den aktiveres ved et angrep.
En stakkar bygger et bomberom-
- og fyller det med mat, utstyr og et varslingssystem...
Men hva skjedde med ham?
Blås i det.
- Fru president... - Kan du trekke for gardinet?
- Takk. - Du er en intelligent kvinne.
Hvorfor lot du det gå fem år mellom hver mammografi?
Det er ikke din sak.
- Jeg var opptatt. - Og nå er du her.
Ja, det er jeg. Kunne du være så snill å?
Faktisk ikke. Legen din på Caprica hadde rett.
Det er for sent å operere. Vi kan prøve med stråleterapi-
- og intravenøs Doloxan.
Fortalte han om bivirkningene av Doloxan?
Håravfall, kvalme, muskelforvitring. Moren min tok Doloxan.
Jeg vil vurdere alternative behandlingsformer.
- Bønn? - Veldig morsomt.
- Har du hørt om kamallaekstrakt? - Gudene bedre, er du en av dem?
Tenk om detvirker?
Det er bare historier. Løst prat og falske forhåpninger.
Det tolker jeg som et "ja".
Ok... Jeg kontakter sivilistflåten.
Kanskje det fins en drømmer der ute med kamalla i bagasjen.
- Du kan kle på deg igjen. - Takk.
Hvis jeg får gi deg et råd...
Jeg anbefaler bønn på det sterkeste.
Amatører og fergejockeyer... og en avhopper fra akademiet.
- Fins det ingen bedre? - Uslipte diamanter.
- De er de beste tilgjengelige pilotene. - Herlig.
Giv akt!
Det betyr reis dere, grønnskollinger!
Dette er koloni-marinen, ikke en skolefritidsklubb.
Sett dere.
Piloter kaller meg Starbuck. Dere kaller meg Gud.
Dette er en ny verden for dere. Følg nøye med.
Vi har ingen simulatorer, så dere havner i cockpiten... i dag.
Viper II er svært manøvrerbar-
- og kan snu 180 grader på 0,35 sekunder.
Dere har aldri fløyet noe lignende før.
I dag blir det grunnleggende øvelser.
Den som ikke følger med, risikerer å måtte bli spylt ut cockpiten.
- Hun smører på litt vel tykt. - Costanza, ikke sant?
- Ja, Gud... sir. - Ikke nå lenger.
Nå heter du Hotdog. Når Gud snakker, Hotdog, hører du etter.
Det burde du ha lært deg på akademiet.
Rett dere opp!
Viper 791, du er klarert til å lande.
Fart 175, manuell landing. Meld ifra når du ser innflygingsbanen.
- Jeg ser banen. - Mindre gass, Kat.
Hører du meg? Ikke følg etter lysene.
- Oppfattet, Starbuck. - Ikke følg etter lysene.
Følg standard rutine og juster med rakettene.
Rett opp!
Full gass!
Verre enn verst. Utrolig dårlig, faktisk.
Og dere kaller dere piloter?
Det vil ta en uke å rydde opp etter dere.
- Nå er du urettferdig. - Det er jo vår første dag.
Nei, det er deres siste. Dere slippes ikke opp i en Viper igjen.
Pakk sammen og pell dere vekk.
Hva er det du gjør, Kara? Du kan ikke sparke dem ut ennå.
Det var det jeg nettopp gjorde.
Jeg har 40 Vipere og 21 piloter.
Vi er sårbare så lenge vannprosjektet pågår.
Gudene forby at cylonene skulle komme.
Ja da. Ta inn neste gruppe.
Neste gruppe har aldri sittet i en cockpit før.
- De begynner fra grunnen av. - Ja, da får vi gjøre det.
For denne gruppen er ferdig. Les rapporten.
- Dette er ikke noen anmodning. - Jeg er flyinstruktør, sir.
Mitt ord er lov. Jeg kommer aldri til å godkjenne en som ikke er klar igjen.
Jeg skjønner... Det handler ikke om dem. Det handler om Zak.
- Pass deg. - Ta et skritt bakover.
- Starbuck sier at de ikke fikser det. - Hun gir dem ikke noen sjanse.
Hun er en av de beste pilotene jeg har sett.
Etter en dag i cockpiten ser hun om de takler det.
Jeg er ikke uenig, sir-
- men jeg tror at hun lar følelsene styre.
Sett deg, kaptein.
- Hvilke følelser snakker du om? - For Zak.
- Vi har snakket om Zak. - Jaså?
Vi har snakket om mange ting. Vi har vært om bord her i to år.
Vi kjenner hverandre.
Da jeg ba henne bli instruktør, visste jeg at det ville bli tøft.
Hun bekreftet det. Men hun er profesjonell.
Ok.
Jeg mener bare... Du bør snakke med henne.
Hun er veldig opprørt. Det var rett før hun slo meg i bakken.
Ja da... Du hadde ikke smilt hvis du var der.
- Jeg skal snakke med henne. - Takk.
Jeg tror hun har dårlig samvittighet for det hun gjorde for Zak.
Hun vil gjøre det godt igjen ved å være streng.
Dårlig samvittighet? Hva var det hun gjorde for Zak?
- Men du sa jo... - Hva var det hun gjorde?
Det kan jeg ikke si. Jeg har sagt for mye allerede.
Du får spørre henne.
- Kaptein... - Pappa, spør henne.
Jeg vil ikke få særbehandling. Ikke av pappa-
- og i hvert fall ikke av deg.
Du er godkjent.
Det var på håret, men likevel... Zak.
Hør etter: Løytnant Thrace, rapporter til kommandanten.
Kom inn.
- Lee var nettopp her. - Så klart.
Han mener at du ikke ga grønnskollingene en sjanse.
De fikset det ikke.
Han syntes at du lot følelsene styre.
- Jaså? - Følelsene for Zak.
Det er ikke tilfelle.
Han sa noe annet også. Han sa noe-
- som jeg vil spørre deg rett ut om.
Han trodde at du følte deg skyldig for noe du hadde gjort for Zak.
- Hva var det du gjorde for ham? - Jeg vet ikke. Spør Lee.
- Jeg spør deg. - Jeg vet ikke... hva han mente.
Ikke tull nå, Kara. Du er som en datter for meg.
Jeg fortjener ikke det.
Zak strøk på flyprøven.
Han var ikke dårlig, men det falt ham ikke naturlig.
Og...
På den siste testturen-
- bommet han på tre av øvelsene.
Jeg burde ha latt ham stryke.
Sannheten er at sønnen din ikke var egnet til å fly en Viper.
Det tok livet av ham.
Han sa at du var en fantastisk instruktør.
Og at dere var sammen.
Han ba meg komme på avslutningen og se ham få overrakt vingene.
- Ja, jeg leste brevet. - Jeg skjønner.
Da kan du kanskje fortelle hva slags overraskelse han snakket om.
Vi skulle...
Det er ikke viktig. Det skal ikke...
Dere var forlovet, ikke sant?
Det var derfor du gjorde det.
Jeg gjorde noe galt.
Jeg var så utrolig forelsket i ham.
Jeg gjorde ikke jobben min.
Han ønsket seg det så veldig.
Jeg ville ikke være den som skuffet ham.
Gjeninnsett aspirantene i flytreningen.
Ja, det skal jeg. Jeg vil bare at du skal forstå...
- Gjør jobben din. - Ja vel, sir.
Og gå ut herfra mens du fremdeles kan.
Pakk ut. Dere får fly igjen.
Vi gjør et nytt forsøk. De som egner seg, blir godkjent.
Resten blir ikke det.
Jeg skal skille klinten fra hveten uten hensyn.
Jeg skal gjøre jobben min.
Kat, Chuckles, Hotdog, dere begynner.
Briefing om 20 minutter.
- Hvor er det du skal, Hotdog? - Målet er funnet og ødelagt.
Ikke verst, men du dro fra lederen din.
Dette er visst ikke din dag, Hotdog?
- Hva kan vi lære av dette? - Dra aldri fra lederen din.
Takk, det er korrekt. Dere vil ikke være alene her ute.
Chuckles, følg Kat. Hotdog, du blir med meg.
- Vi skal gjøre en "Thorch Weave". - Hva er det som går av Starbuck?
Hun høres jo ut som en ekte instruktør.
Kanskje hun kan gjøre piloter av noen av dem tross alt.
- Å, frak! Vi blir angrepet! - Hvor kom de fra?
DRADIS-kontakt!
- Cylonene. - Hvorfor så vi dem ikke?
- Send ut jagerne. - Beredskap 1 i hele flåten.
Send kavaleriet.
Grønnskollinger, vi drar hjem.
- Hvor er baseskipet? - Det er ikke i syne, sir.
Åtte kampfly. Peiling 047, carom 118.
- Avstand 22000. - De har funnet oss.
Galactica, hvor er jagerne?
Vi er der om to minutter.
Cylonene tar dem igjen.
Hør etter...
Hold dere samlet og gi full gass-
- til dere lander. Nå!
- Hva er det hun gjør? - Hun skal angripe alle åtte.
Og bli drept på kjøpet.
Hotdog, hvor har du tenkt deg?
Hva er det du gjør?!
Kom deg av gårde!
- Stikk, sa jeg! - Man skal aldri dra fra lederen sin.
Du skal også følge ordre.
- Jeg er truffet! - Vi skal klare dette.
Sving til høyre - nå!
Hun klarer det.
- Motorene er døde. - Det går bra, Hotdog.
Vi skal klare oss.
En av oss, i hvert fall...
Det er én igjen.
Frak!
Han ligger rett bak meg, men jeg fikser det.
Starbucks radio er død.
Vi har Hotdog i sikte. Starbuck er ikke i syne.
Å, frak!
FORTSETTELSE FØLGER...
Tekst: Tore Fossheim www.broadcasttext.com